Tidligere i For The People...
Jeg hyrede en psykiater til at evaluere hende
og se, hvad vi har med at gøre.
- Hvor er Sandra? - Hun kan ikke lide hospitaler.
- Hvem kan det? - Det er anderledes for Sandra.
Det har været min drøm at få sæsonbilletter til Yankees.
- Jeg vil til kampene sammen med dig. - Tak.
Opioid. Vi har ikke anklaget én.
Det var mit problem. Nu er det dit.
Når man fokuserer på visse ting,
sjusker man med andre ting.
Lad os finde de andre ting.
Jeg er glad for, du er tilbage fra det ATF-halløj. Var det godt?
Ja. Meget godt. Jeg lærte meget.
- Har du sat dit vækkeur til... - Det er ikke mit vækkeur.
Det er en pre-alarm, en advarsel.
Det er stadig mørkt udenfor.
Jeg skal på arbejde.
Om tre timer.
Jeg kan lide at komme tidligt.
Det her er ikke tidligt. Det er i går.
Endnu en advarsel.
Hvad?
- Jeg kan lide dig. - Jeg kan også lide dig.
Jeg kan "lide" -lide dig.
Jeg kan lide at vågne ved siden af dig, trods din vækkeurstvangstanke.
Jeg kan lide din særhed.
- Jeg er ikke sær. - Du stille dine supper i alfabetisk orden.
Jeg kan lide dig.
For meget for hurtigt?
- Det er stadig mørkt. - Det er jeg klar over.
Taler du kun om følelser, når solen er oppe?
Det er mit vækkeur.
Okay.
Nu, min advarsel.
Du kommer ikke på arbejde i nærmeste fremtid.
Du har nået et nyt lavpunkt.
Jeg ville arbejde på gulvet i mit kontor, men jeg kan ikke se det.
- Måske er det intet gulv. - Det kan ikke være så skidt.
Jeg kan ikke se gulvet i dit kontor.
Jeg har fået en opringning om, at en tidligere klient Carlos Payano
blev tilbageholdt i JFK på vej tilbage fra Mexico City.
Mistanke om narkosmugling i kroppen.
De tror, han har slugt narkoen.
Nogen må tage hen og tale med ham.
Jeg bliver tvunget til at deltage
i en konference om elektroniske opdagelser i dag i Westchester.
Alt, du lige sagde...
Jeg ved det. Men jeg kan ikke i dag.
Du har Slotkin-høringen.
- Sandra. - Selvfølgelig.
Hvad var Payanos tidligere forseelse?
Varemærkeforfalskning. Intet som dette.
Er han stadig i lufthavnen?
Han er på Manhattan Memorial Hospital
for at blive røntgenfotograferet for at bekræfte, at narkoen er der.
- Du bliver nødt til at sige nej. - Hospitalet.
- Er det et problem? - Nej.
Du kan ikke lide hospitaler.
Hvem kan det?
Det er okay. Jeg klarer det.
Okay.
- Hvor er hun? - Ikke her.
- Hvad mener du med "Ikke her"? - Ikke her.
- Hun er i retten. - Hun er ikke i retten.
- Et møde. - Nej. Jeg tjekkede hendes kalender.
Tjekkede du hendes kalender?
- Hvor omhyggeligt? - Måske er hun syg.
Hendes immunforsvar er en fæstning. Intet kommer igennem.
Enten kommer hun sent, eller hun er flyttet til en anden etage.
Men hun bibeholder dette kontor for at forvirre os.
Hun kommer nok forbi en gang imellem, eller hyrer en standin.
På den nye etage arbejder hun sikkert under et andet navn,
måske en helt ny identitet. Vi må arbejde sammen om det her.
Jeg tjekker etage 18 til 20. Du begynder på 22 og arbejder dig opad.
- Hej. - Hej.
Hej. Hvor var du?
Det kommer ikke dig ved.
- Du kommer for sent. - Det gør jeg ikke.
Solen er stået op.
Hvad lavede du?
Nød min morgen.
Hvilket jeg ikke gør længere, takket være jer to.
Hvorfor er I her begge to? Jeg gav jer begge kontorer.
Tak. Gud! Tak.
- Nej, bliv. Jeg er glad for, I er her. - Hvad? Nej.
Max Gillespie holder op.
Han tager et job i Justitsministeriet.
- Det er stort. - Okay. Ja.
- Hvem er Max Gillespie? - Chef for Den offentlige korruptionsenhed.
- Nogen tanker om... - Du overtager ikke hans stilling.
Det foreslog jeg ikke...
- Det gjorde du. - Det gjorde du.
Jeg uddeler Gillespies arbejde, og jeg sætter jer tre
til at efterforske Bill Shales.
Bill Shales, New Yorks guvernør.
Lige nu. For et par dage siden fik vi et tip om,
at efter senator Reyes døde, så i stedet for at udpege en efterfølger
har Shales forsøgt at sælge hendes senatsplads.
Forsøger guvernøren at sælge en senatsplads?
Det blev ikke belyst i Schoolhouse Rock!
- Det er alarmerende. - Ja, og dybt ulovligt.
Shales har beholdt kampagnedonationer,
fået bestyrelsespladser til sin kone, alt han kunne få fat i.
Hans personale udsender følere for at få det bedste bud.
Det ville ikke have været en dårlig plan,
hvis Shales ikke havde skabt så giftigt et arbejdsmiljø,
men nu vender Shales' medarbejdere sig mod hinanden.
Vi har sager mod tre af dem.
Men for at sigte Shales
har vi brug for, at nogen implicerer ham, og det har vi ikke endnu.
Og problemet er, at vi skal have fat i Shales,
før han indser, at vi er efter ham, og begynder at ødelægge beviser.
Aflytningsenheder er plads.
I skal grave alt op, I kan finde,
så når vi fanger ham i det, er vi klar.
Sagsakter ligger i det sikrede mødelokale
- på 22. etage. - Undskyld.
Måske gik jeg glip af det, mens jeg bad om, at I alle gik.
- Hvis sag er det her? - Jeres.
- Når du gør den ting med hovedet... - Undskyld...
I har alle sagen.
Det her er en stor anklage. Lidt gruppearbejde skader ikke.
Eller måske gør det. Det vil tiden vise.
Jeg er ikke på kontoret resten af dagen. I er alene.
Hvis I ødelægger det her, bliver jeg meget vred.
- Det har jeg vist set. - Det har du ikke.
Jeg kan se dig! Vi får dig ud herfra! Tag det roligt!
Jeg kommer tilbage...
For der er så meget.
- Er du okay? - Ja. Ny sag. Jeg er okay.
Kan jeg hjælpe? Vi kan godt bytte.
- Virkelig? - Virkelig.
Bortset fra at jeg ikke har noget at bytte med.
Jeg har intet lige nu.
- Jeg er okay. - Er du sikker?
Du ville gøre mig en tjeneste.
Jeg er virkelig okay.
At udnævne vores næste senator er en stor ære
og et endnu større ansvar.
Jeg har igangsat en stor eftersøgning efter den rette kandidat.
En med integritet, der tænker langsigtet,
- men har... - Mange penge og forbindelser.
- Den fyr er god. - Vi burde sætte en fælde for ham.
Sende en rig republikaner med mikrofon.
En fælde? Er det din løsning?
Det giver mening. Det er hurtigt, effektivt...
Det er spild af ressourcer. Telefonerne bliver allerede aflyttet.
Shales taler ikke om det her på telefonen.
- Han er for snu. - Leonard har ret.
Aflytning betaler sig kun, hvis han laver fejl,
og det tager tid,
- derfor burde vi sætte en fælde. - Vi deler opgaverne.
Jeg fokuserer på Shales. Politikere er ved at være min specialitet.
Selvom du endnu ikke har anklaget nogen?
Du har Tim Klein, guvernørens stabschef,
tennispartner og bedste ven.
Og Seth, du tager medarbejderne.
Jeg forsøger bare at se dit skilt, hvor der står, at du leder og fordeler.
Noget må trække det korteste strå. Det burde være dig.
Ingen trækker det korteste strå. Du hørte Roger.
Vi får merit som enhed, selvom jeg laver alt arbejdet.
Lad os opdele og erobre.
Kate, du går igennem disse. Leonard, du tager disse.
- Jeg tager resten. - Er du chefen nu?
Eller du tager dem. Jeg er ligeglad. Men vi skal i gang med arbejdet.
- Ikke uden en plan. - Det her er planen.
Hej.
Jeg formoder, koordinatoren holder pause, når han vil.
SKADESTUE
Husker du, da Roger sagde,
at Shales ikke må vide, at vi efterforsker ham?
Ja. Det husker vi, for det var for ti minutter siden.
Det var en opringning fra en vens ven. Faktatjekker på Sentinel.
De ved, at vi undersøger Shales omkring senatspladsen,
og de kører en historie om det,
så guvernøren og hans folk
vil vide, at vi er efter dem.
De vil slette deres spor, ødelægge beviser, true vidner.
- Hvis det sker... - Så er sagen forbi,
og vi er gået glip af en enorm mulighed
for at angribe politisk korruption.
Og Roger bliver vred.
Jeg siger det bare. Lad os ikke glemme det.
Konference om e-opdagelser!
- Hej. - Hej.
Du går den forkerte vej.
Det er helt sikkert den rigtige vej.
Den vej er der skilte med "Elektronisk opdagelse."
- Går du? - Jeg er gået.
Tilstedeværelse er påkrævet.
At underskrive formen er påkrævet.
Jeg underskrev den, og nu går jeg.
- Hvor skal du hen? - Ud at more mig.
- Vi er i Westchester. - Man kan finde morskab overalt.
- Du virker ikke som dig selv. - Jeg er ikke mig selv.
Det er den ene dag om året, hvor jeg ikke er mig selv.
Hvor jeg gør, som jeg vil.
Du er anklager. Det gør du hver dag.
Jeg forstår pointen. Men det her er anderledes.
Hvert år lider jeg mig igennem køen,
underskriver og går...
Glad, på eventyr.
"Roger Gunns store udflugt."
Stor, fordi det er Store Westchester.
Jeg forstod det godt.
- Du må gerne komme med. - Det kan jeg ikke.
Okay.
Mor dig med høstdata.
Jeg tror, du ville nyde at dykke ned i teknologihjulpen dokumentoversigt.
Skal du sidde ned?
Frøken? Hvis du tjekker ind på skadestuen,
- så registrerer de dig. - Jeg er advokat.
Min klient er i varetægt her.
Anden sal, forbi elevatoren.
- Ellers noget? - Ja.
Disse medhjælpere hader hinanden.
Jeg er seks sider inde i et e-mailskænderi mellem Natalie og Simon,
der begyndte, da Natalie beskyldte Simon
for at tage æren for en tale, som Natalie skrev.
Så efterlod Natalie en tom tundåse i skraldespanden udenfor Simons kontor.
Simon kan ikke lide tun.
- Noget om Shales? - Åh nej. Ikke endnu.
Vi får ikke en sag mod Shales med det her.
Jeg spekulerede på hvem af jer, der blev doven først.
Jeg holdt på Seth, men pyt...
Hvorfor bruger vi ikke det, vi har og sigter medhjælperne?
Vi går efter guvernøren.
Det sagde du også i opioidsagen.
Vi skulle få ram på ham med falske recepter,
men vi fik ham for menneskesmugling.
Måske kunne vi sigte medhjælperne og se, hvad der sker.
Nogle gange må man tænke udenfor boksen.
Tænker du ikke inden i boksen?
- Som i en rigtig boks? - Hør,
I fokuserer på det forkerte.
Vi skal stoppe historien, før den kommer ud. Det er vigtigt.
Så skal jeg ikke ringe til journalisten og bruge lidt charme?
Eller meget.
Jeg kan tilbyde dem et tip lige før anholdelsen.
Vi får en større fisk, de får en større historie.
- Jeg synes, det er godt. - Tak.
- Men han skal gøre det. - Hvad?
Hørte du det med charme?
Ja, og jeg tror, at Seth kan klare det.
Han er ægte, fra Midtvesten, relaterbar, tiltrækkende...
- Tak. - ...på en kedelig, ikke-truende
- måde. - Undskyld?
Hvis en af os kan overbevise journalisten om at vente,
- er det ham. - Mig.
Taler du om mig? Jeg er her.
Var der en anden mulighed, tog jeg den.
Hej. Det er Leonard Knox.
- Hr. Payano? - Ja.
- Jeg er din advokat, Sandra Bell. - Rør ikke ved ham.
Han er min klient. Hvem har ansvaret her?
Hverken mig eller dig.
- Hvem har ansvaret? - FBI. Agent Goode.
Du kan tale med ham, når de kommer med røntgenbillederne.
- Har du fået taget røntgenbilleder? - Jeg sagde nej. De lyttede ikke.
De resultater bliver afvist.
Hold op med at snerre ad mig og fortæl, hvem du er?
Sandra Bell. Hr. Payanos advokat.
Din klient er muligvis fyldt med kokainpakker.
- Viste billederne det? - Billederne var ufyldestgørende.
- Så kan han gå. - Jeg sagde: "Ufyldestgørende"
Den eneste måde at finde ud af det på er ved at give hr. Payano en CT-scan.
Hvilket du ikke vil gøre.
- Hvis han intet skjuler... - Prøv ikke på det.
Du er FBI-agent, ikke trafikbetjent i Sarasota.
Du kender det fjerde tillæg, og om du kan godtgøre en rimelig grund
til at beholde hr. Payano her,
hvilket jeg tvivler på, at du kan. Der er intet grundlag
at beholde ham på, hvis billederne er ufyldestgørende,
hvilket betyder, at vi går nu.
Du forsvarede Kirk Keener, ikke?
- Hvad? - Narko-agent Kirk Keener.
Sigtet for at efterlade den fyr i cellen.
- Det var dig, ikke? - Jo.
Jeg værdsætter det, du gjorde for ham.
Lad mig se, hvad jeg kan gøre her.
Vil du deltage i nogle af gruppemøderne,
om hvorledes man fremstiller effektive søgetermer?
Er du klar?
Jeg ville give dig fem minutter mere.
Skal vi?
Det skal vi.
Hun nikker. Det er godt.
Han har sikkert spurgt hende, om hans hår ser dumt ud.
Han taler...
...spørger hende om noget.
Der sker noget sært med hendes kæbe.
Du er færdig. Det er min tur.
Han gestikulerer for meget.
Det ser ud, som om han tryller. Hvor var du i morges?
- Ingen steder. - Det er umuligt.
- Du må have været et sted. - Jeg var hjemme.
- Og lavede hvad? - Betyder det noget?
- Du kommer aldrig sent. - Og jeg kom ikke sent i dag.
- Du kom senere end normalt. - Hvad foregår der derinde?
- Det burde ikke være et svært spørgsmål. - Tag det roligt.
Du er latterlig.
Det er forbi. De kommer ud.
- Hvordan gik det? - Jeg kan lide hende.
Hun voksede op i samme by som min mor...
- Hvad skete der? - Ja. Okay.
De stopper ikke historien.
Det er den dårlige nyhed.
Den endnu dårligere nyhed er, at den kommer online klokken 21.00.
De giver sig slet ikke.
Medmindre en med mere magt end os tvinger dem.
Nej.
Ikke I to igen.
Har I to glemt, hvad der skete, da I kom hjem til mig ved midnat
og bad om 25 ubegrundede ransagningskendelser?
Nej, og jeg er enig i, at hr. Oliver
havde en dårlig plan den aften,
men hvis du husker tilbage,
- så endte den sag med en sejr. - Dig.
Fortæl.
Vi har grund til at tro, at guvernør Shales
vil sælge den ledige senatsplads til højestbydende.
Og vi er ikke de eneste, der efterforsker ham.
New York Sentinel offentliggør en historie i aften,
som vil ødelægge vores efterforskning.
Når det først kommer frem,
har alle involverede partner mulighed for at begrave beviser,
og Shales slipper afsted med at bryde loven,
derfor må du give et påbud
og afholde avisen fra at offentliggøre historien.
Vi forstår at nedlægge forbud er et ekstraordinært træk,
men det er ekstraordinære omstændigheder.
Under Nebraska Press Association v. Stuart
er der en undtagelse fra formodningen om at være forfatningsstridig,
når der er tydelig fare, hvis noget offentliggøres før retssagen...
Jeg kender til Nebraska Press, hr. Knox.
Og ekstraordinære omstændigheder.
I 1971 begyndte jeg i AUSA
lige her i det sydlige distrikt,
ligesom jer.
New York Times offentliggjorde en række artikler
baseret på Pentagon-papirerne.
Vi mente, at offentliggørelsen udgjorde en risiko for den nationale sikkerhed.
Så vi gik til en dommer som mig
og bad om et påbud.
Jeg mente, at vores argumentation var overbevisende
ligesom jeres.
Men to uger senere
holdt højesteret med Times.
Myndighederne må bære den tunge byrde
at retfærdiggøre forudgående tilbageholdelse.
Du kommer med et stærkt argument,
men din bevisbyrde er ikke god nok.
Svaret er nej.
I dag må du gøre, hvad du vil,
- og det her er, hvad du vil? - Ja.
- Det er mørkt... - Ja.
Det er heller ikke særlig rent.
Gammelt.
Hvorfor kan du lide det her?
For mange år tilbage havde jeg en sag, en af mine første.
Mafiasag, Coravano-familien.
Jimmy Sant'Ambrogio ville samarbejde,
så Byrne sendte mig for at tale med ham.
Vi mødtes her en ti gange.
Døde Jimmy Sant'Ambrogio
- ikke af et slagtilfælde i en restaurant? - Jo.
Lige der hvor du sidder.
Han var 37.
Jeg så ham dø.
Det var sært.
Det ødelagde også vores sag.
År senere da jeg flyttede ud af byen med Renee og børnene,
sneg jeg mig herhen,
og Jimmys bror Sal, der ejede stedet,
han var god ved mig.
Da vi blev skilt, gemte jeg mig her,
og Renees advokater turde ikke komme herind.
Brødpind?
Jeg ser ikke dig for mig gemme dig for en advokat.
Jeg gemte mig for skilsmissen, ikke advokaten.
Det var min store fiasko.
Indtil du slog mig i narkosagen.
Når jeg var her, kunne jeg glemme alt.
Og bare tænke på, hvordan jeg så Jimmy dø.
Okay, fint. Kom så. Vi kommer for sent.
Mon det var det rigtige valg
at gå glip af e-opdagelser.
Det føles, som om vi burde gøre noget,
et sidste måltid eller se havet.
Det er ikke et totalt nederlag. Vi kan stadig sigte medhjælperne.
Stop. I lyder som tabere.
Vi er ikke tabere. Vi er AUSA.
Vi er øverst i fødekæden.
Vi fik ikke påbuddet. Så vi har otte timer til at bygge en sag.
- Hvordan gør vi det? - Ved ikke at give op.
Jeg sagde ikke, vi skulle opgive. Jeg sagde sigte medhjælperne.
- Sammen forskel. - Overhovedet ikke.
Ved du, hvad dit problem er?
- Jeg har intet problem. - Gutter.
- Jo, du har. Du tror, du er... - Hold så op!
Medhjælperne. Der er svaret.
- Tak. - Nej. Ikke sigte dem, tale med dem.
Vi ved, de skændes. De hader jobbet.
Lad os bruge det, få dem til at implicere guvernøren.
Og hvis de fortæller det til guvernøren?
Han finder ud af det, når historien kommer ud.
- Hun har fat i noget. - Ingen snak. Kom så.
En, to, tre, fire,
fem, seks, syv...
- Er du okay? - Ja.
- Virkelig? - Ja.
Du ser ud, som de fortalte mig, jeg så ud i lufthavnen.
Nervøs, svedende.
- Var du det? - Ja.
Det ved jeg ikke. Sikkert.
Jeg er tidligere straffet og har skæg,
mit navn er Carlos Payano på vej tilbage fra Mexico.
Jeg er vant til at blive stoppet, men jeg bliver stadig nervøs.
Jeg får dig ud herfra.
De må gerne udføre testen.
- Det er okay. - Det er ikke okay.
Jeg ved ikke, hvad du har i dig. Det er ikke pointen.
Pointen er, at du ikke kan udsættes
for en kendelsesløs undersøgelse uden en rimelig grund.
- Så? - Undskyld ventetiden.
Ordren lyder på at tage Payano til CT-scan.
- Nej! - Den ufyldestgørende røntgen
sammen med hr. Payanos opførsel
- giver rimelig grund. - Nej.
Hør. Du kan argumentere mod tilbageholdelse senere.
Lige nu tager vi ham.
Allison Ringer til mobilen...
Du har fået fat i Als automatiske telefonsvarer...
- Sandra. - Hvor er Allison?
- Ved en høring. - Kan du finde hende?
Lad mig hjælpe dig. Hvad foregår der?
Du skal tage i retten og få et påbud.
FBI forsøger uretmæssigt at udføre
- en CT-scan på min klient. - Hvad laver du?
Læg på, og flyt dig. Det er en ordre.
Payano. Papirerne er på mit bord.
- Nu! - Nu!
Er på vej.
Det påbud bliver givet indenfor en time. Jeg flytter mig ikke til da.
Det lyder, som om vi har en time. Flyt dig.
Jeg er ikke bange for dig, og jeg flytter mig ikke.
Hov!
Slip mig!
Du kan ikke gøre det her!
Det er gjort.
Kom så.
Okay, rolige åndedrag.
Sådan.
Sygeplejeskeskranken.
Vent.
- Hvad sker der? - Sandra.
- Jeg har brug for en hel sætning. - Undskyld.
Sandra er fanget på hospitalet, og FBI forsøger at CT-scanne hendes klient
- uden en kendelse. - Hvad mener du med "fanget"?
Jeg tror ikke, hun er ved at drukne i en voldgrav med krokodiller,
men hun lød ikke godt. Jeg må derhen.
- Yderst? - Ja.
Døde nogen i en af stolene her, og du kan lide at mindes det, eller...
Jeg kan ikke lide at blive fanget i midten.
- Af hvad? - Nogle gange bliver alle sæder besat.
- Med folk? - Nogle gange.
Jeg så Sideways på åbningsaftenen, og det var 20 procent fyldt.
Nogle folk drak vin. Det var skørt.
Flyt dig ind.
Det er Wonder Woman, ikke?
For på skiltet derude stod Je T'aime, Coubert,
og jeg gider ikke se en fransk film, der foregår i en landsby.
Det skilt har hængt der i årevis.
Dette er en af de sidste uafhængige biografer i Westchester.
Mange forskellige film.
Men hvilken som helst film faktisk.
Jeg husker ikke sidste gang, jeg så en film.
Går du aldrig alene?
Jeg kan gøre næsten alt selv og foretrækker det,
men det?
Det føles sært.
Så er jeg glad for, vi er sammen.
Je T'aime, Coubert.
For god ordens skyld,
hvad laver du på guvernørens kontor?
Det korte svar? Jeg er vicedirektør.
- Det lange svar? - Jeg laver alt,
mens Simon sidder på en hoppebold og lægger kabale.
Natalie tror, hun er min chef. Det er hun ikke.
- Sagde hun, hun var det? - Nej. Lad os tale om din chef.
Vi har bevis på, at guvernøren har forsøgt at blive betalt
i bytte for en senatsplads.
Kender du til det, Daniel?
Jeg ved, Simon har bedt senatskandidater om kampagnebidrag,
men guvernøren kender ikke til det.
- Simon. - Han forsøger at købe en forfremmelse.
Det kommer ikke til at virke.
Har guvernøren nogensinde bedt dig om at bede om penge, varer eller ydelser
- fra potentielle senats... - Lad mig stoppe dig der.
Shales? Den bedste chef.
Han er utrolig.
Vi har kilder, der siger, han er en hård chef. Svær at sige nej til.
Det er en ære at arbejde for guvernøren.
- Han er en af de gode. - Han er ægte.
- Hårdtarbejdende... - ...ærlig...
- Han ville aldrig... - ...nogensinde...
...bryde loven, og det vil jeg sige i en retssal.
Men sagde Natalie, at hun var min overordnede?
For vi er på samme niveau. Hun er ikke min chef.
Intet brugbart.
- De beskytter Shales. - De beskytter sig selv.
De vil ikke gå ned med skibet.
Hvad med Tim Klein, stabschefen?
Klein og Shales er uadskillelige.
- Niks. - Vi skulle have lagt en fælde.
Det ville have taget en time. Vi kunne kontrollere alle variabler.
Fået Shales til at forhandle.
Hvis det kun tager en time, har vi stadig tid.
FBI skal bruge en halv dag til operationen.
- Operationen? - Anya lærte hende slanget.
- Hun tror, hun er en agent nu. - Anya?
Tror du, Anya kunne hjælpe os
- gøre det hurtigere? - Hvem er Anya?
Hun er i felten i aften.
Hvad?
Jeg er ikke overrasket over, du ikke fortalte mig det,
- men jeg troede, du vidste det. - Vidste hvad?
- Du dater Anya. - Hvad? Nej.
Derfor er du ikke ensom og har brug for et kæledyr,
og derfor kommer du sent om morgenen,
fordi du dater Anya.
Anya.
- Vidste du det ikke? - Niks.
Jeg troede, I var tætte.
Man tror, man kender to personer,
og så overrasker de dig og...
- Der er det. - Hvad?
- Tim Klein. - Jeg dater ikke ham.
Nej. Vi har formodet, at Klein og Shales
er tætte, og Klein derfor ikke kan bruges.
Men hvem ved, hvor tætte de virkelig er?
Shales er narcissist og en bølle, ligesom Leonard,
og Klein er hemmelighedsfuld og principløs, ligesom dig.
De kan ikke være så tætte, som det ser ud til.
Uden at kommenterer på det du sagde, hvad foreslår du så?
Lad os forsøge at knække Klein.
Vi bluffer ham med, at det, vi har på guvernøren, implicerer ham
og ser, om han snakker, ligesom I to ville gøre mod hinanden.
- Og hvis han gennemskuer det? - Så taber vi,
men det gør vi også, hvis vi ikke gør noget.
Lad os stole på forfængelighed, usikkerhed og paranoia.
Det her er stort!
- Tak, fordi du kom. - Hvad handler det om?
Det ved din klient vist godt.
- Det aner jeg faktisk ikke. - Det gør du.
Guvernøren forsøger at sælge en senatsplads.
Vi har et lokale fyldt med beviser.
Optagelser, e-mails, sms'er,
personlige samtaler mellem dig og guvernøren
på personlige mailkonti.
E-mail fra guvernøren til hans kone, der udpensler,
at du var med fra starten.
Det er tyveri af offentlige tjenester, sammensværgelse,
og afhængig af hvad du siger her at komme med falske udtalelser.
Alt i alt står du til 14 års fængsel.
Det er guvernørens påstand,
og vi har lige nu ingen grund til ikke at tro ham.
Men du har altid været en trofast embedsmand.
Vi følte, at myndighederne skyldte dig muligheden
for at fortælle din side af sagen,
en mulighed for at hjælpe dig selv.
Det her er et stunt. I har intet,
- og I får intet. - Ti dog stille lidt.
Hvad med immunitet?
Vi vil have guvernøren.
Folk har altid troet, at Shales og jeg var tætte.
Det var vi ikke.
Jeg fik det. Påbuddet.
Det er for sent.
Er du okay? Hvad har de gjort?
Er du okay?
- Hvad hedder du? - Du skal holde afstand.
Navnet er Staub.
Du skal fjerne de håndjern.
Det kan jeg ikke.
Mit navn er Jay Simmons.
Jeg er offentlig forsvarer i New Yorks sydlige distrikt.
Dette er min kollega Sandra Bell.
Hun blev tvangslænket til dette rækværk
og ulovligt tilbageholdt af FBI.
Det her er betjent Staub,
der nægter at løslade frk. Bell, trods gentagne forespørgsler derom.
I hånden holder jeg et påbud fra en føderal dommer,
som FBI og betjent Staub med vilje ignorerer
ved at holde frk. Bell lænket.
Dette er måske ikke dit ansvar,
men et tryk på en knap og du bliver frontfiguren i det her rod.
Denne video vil være på alle telefoner og tablets i New York.
Og de vil se en lænket, sammenkrøbet kvinde,
og dig, der står og intet gør.
Det er måske ikke dit ansvar, men lad det ikke blive dit mareridt.
Payano. Manden, de tog til CT-scan?
Tredje sal. De har forstærkning med.
Kan du løbe?
Du skal rejse dig og løbe.
Stop!
- Det her sker. - Dette er et føderalt påbud,
der afholder dig fra at foretage denne ulovlige scan.
- Du kan ikke gøre det her. - Det er gjort.
Stop det.
Ring til guvernøren.
Sig, at FBI er hos dig.
Spørg, hvad du skal fortælle dem.
Hallo? Tim? Er du stadig på kontoret?
Nej, jeg er hjemme.
FBI er lige dukket op. De spørger om senatspladsen.
Er FBI der nu?
De ser sig omkring. Jeg er i et andet værelse.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal fortælle dem.
Fortæl dem sandheden.
Vi har intet at skjule. Vi har ikke gjort noget galt.
Og hvis de vil tale med mig, er jeg klar.
Okay, jeg lader dig vide, hvordan det gik.
- Hvad er det? - Min engangsmobil.
- Og hvad var den der? - Min arbejdsmobil.
Guvernøren gav mig en anden mobil, kun til ham.
Tag den.
- Hallo? - Du har ikke sagt noget, vel?
Nej.
Slet al sms og e-mail-korrespondance om senatspladsen.
Tilintetgør det hele nu.
- Sidste stop. - Det er et godt et.
Lad mig gætte. Yankees kommer ud.
Det gør de, i morgen. Peekskill Yankees.
De vandt vimplen syv gange i de sidste ti år.
Jeg har sæsonbilletter, hvis du vil lave nogle kontrakter.
Det er i orden.
Maggie spillede her, da hun gik i syvende klasse.
Første gang hun kastede,
fik hun elleve løb i tre innings.
Hun var meget disciplineret.
Anden gang var hendes gennemsnit seks.
Hun blev bare ved med at øve sig.
Da Renee og pigerne flyttede,
var hun en af de bedste i Westchester.
Det lyder som hendes far. Ikke meget naturlig talent,
men hårdtarbejdende.
Jeg tror, jeg kan gøre det bedre næste gang.
- Hvad? - Ægteskab.
Måske.
Det kræver øvelse.
Jeg ville være bedre til at jonglere med motorsav, hvis jeg øvede mig.
Det er bare ikke noget, jeg er interesseret i.
Du og Cliff, hvordan var det?
- Hvad? - Skilsmissen.
Sjovere end ægteskabet.
Du taler aldrig om det.
Hvornår skulle jeg tale om det, midt i kampen?
Vi er ikke altid til en kamp.
Det er vi. Det er dem, vi er. Vi er folk, der går til baseballkampe.
Og åbenbart også folk, der går i biografen.
Det var en metafor.
Lidt prætentiøst.
Siger fyren, der tog mig med til Je T'aime, Coubert?
Det var en smuk landsby.
Cliff var en fejltagelse.
Ham, personligt, ja, men det var ikke kun ham.
Jeg troede, jeg ville noget andet.
Det gjorde jeg ikke.
Andet er der ikke i det.
Der er meget mere i det, men det er en begyndelse.
Tak for det.
For i dag.
- Det var en storslået udflugt. - Ja.
- Det her ville aldrig virke. Det ved du. - Det ved jeg ikke.
Vi har forskelligt verdenssyn.
Vi mener begge, spilprocenter og gennemsnitslag
- er overvurderede statistikker. - Du ved, hvad jeg mener.
Til sidst ligger vi i sengen, og jeg vil være rasende
over noget, du sagde, noget du gjorde.
Jeg tilbragte år ved siden af en, jeg hemmeligt hadede
og så åbenlyst hadede.
Det gør jeg aldrig igen.
Det, jeg hører, er, at du har tænkt på os i en seng.
Jeg frier ikke. Jeg vil bare fortælle, at jeg kan lide dig.
Jeg kan også lide dig.
Man skulle tro, at det betød noget, at Jimmy Sant'Ambrogio døde foran mig.
Det gjorde det ikke.
Men...
At Maggie spillede her...
Sidste gang jeg så hende kaste,
vidste jeg ikke, det var sidste gang.
Jeg troede, det bare var endnu en varm aften.
Så flyttede de, hun holdt op med at spille.
Man tror, disse øjeblikke varer for evigt,
men det gør de ikke.
Det forstår jeg nu.
Jeg kan godt lide dig.
- Jill Carlan. - Roger Gunn.
Tak.
Den er fra en maskine, så...
...tak mig ikke, før du har spist den og overlevet.
Men vi er det rette sted.
Tak, fordi du fik fat i påbuddet,
fik mig ud af håndjernene og fik mig op.
Det havde jeg brug for.
Min mor kørte mig i skole hver dag, når hun kunne.
Min far sagde altid, at jeg skulle tage bussen,
men mor mente, det var vores tid sammen. Pigetid.
Vi talte om alt, som jeg gerne ville tale om.
Men jeg tog bussen den dag. Min mor skulle tidligt på arbejde.
De havde lageroptælling den dag.
Min mor ordnede regnskaber for et firma.
Hun plejede at tage pebermyntepastiller med hjem.
De var overalt i huset.
Og hun lagde en i min hånd den morgen og sagde:
"Pigesnak er tilbage i morgen."
Jeg vidste, der var sket noget frygteligt, da jeg blev kaldt ud af timen
og bedt om at gå til inspektørens kontor.
Min far var der.
Han græd.
Han fortalte mig noget, jeg allerede vidste.
Min mor var kommet til skade.
Hun havde været ude for en bilulykke.
Jeg ville se hende.
Men min far sagde, hun ville klare den. Det sagde lægerne til ham.
De sagde, jeg skulle sidde og vente.
Men jeg ville så gerne rejse mig
og gå ind i det værelse og se hende.
Det burde jeg have gjort.
Men jeg gjorde det ikke.
Jeg sad der...
...indtil nogen kom ud til mig.
Jeg svor, jeg aldrig ville sidde ned igen, hvis jeg ikke ville.
Jeg svor altid at stille spørgsmål.
Jeg ville aldrig mere føle, at jeg mistede kontrollen.
Det skylder jeg min mor.
- Er du okay? - Ja.
- Du ser okay ud. - Det er jeg.
Jeg ringede til Jill, fordi jeg var bekymret.
Jay hjalp mig.
Alt er godt.
Min forslag om afvisning blev godkendt, og jeg føler mig generøs
og skyldig for ikke at være der for dig.
Så drinks? Jeg betaler? Os alle sammen?
Ja.
Lige kommet ind. Sidste nyt.
Guvernør Shales blev anholdt for et øjeblik siden
for hindring af retsplejen.
Han er nu i FBIs varetægt.
Godt arbejde.
- Det var en holdindsats. - Det er jeg sikker på.
Selvfølgelig fortalte jeg Delap, at det mest var mig,
for jeg er chefen, og det gør chefer.
Men han er glad for jer tre nu.
Kom, jeg giver en drink.
Hej.
Måske burde jeg have sagt noget.
Du skylder mig intet. Jeg siger ikke, når jeg dater nogen.
- Jo, du gør. - Nemlig.
Jeg er glad på dine vegne.
Kan du lide hende?
- Det tror jeg. - Godt.
Jeg sagde jo, du er en fangst.
Oversat af: Toni Spring